Lumos maxima
Harry, běž otevřít!
Strýčku Vernone, potřeboval bych podepsat tohle povolení.
Co je to?
Nic důležitého. Jen něco do školy.
Možná později, pokud se budeš chovat slušně.
Budu, pokud se bude chovat slušně i ona.
Ty jsi ještě pořád tady, co?
Ano.
Neříkej mi "ano" tímhle nevděčným tónem. Můj bratr byl zatraceně šlechetný, že tě nechal u sebe.
Kdyby ho někdo pohodil na práh mého domu, byla bych ho poslala rovnou do sirotčince, Vernone.
Kdepak je můj Dudlínek? Kdepak je můj nejoblíbenější synoveček?
Zanes zavazadla tety Marge nahoru!
Dobře.
- Nedala by sis kapku, Marge? - Tak jen maličkou skleničku.
To byla opravdu hostina, Petunie.
Trošku víc...
Já se večer většinou jen tak odbývám, když se starám o dvanáct psů.
Ještě trošku... To je ono.
Raťafáku, co takhle malou kapičku brandy...
Na co tak zíráš?
Kam že jsi ho to vlastně poslal, Vernone?
Ke svatému Brutovi. Je to špičková polepšovna pro beznadějné případy.
Tlučou tě často u svatého Bruta, chlapče?
No ovšem, každou chvíli.
Výborně.
Nesnáším ty ubožácké sentimentální žvásty o nebití těch, co si to zaslouží.
Nesmíš to, co se z toho kluka vyklubalo, dávat za vinu sobě, Vernone.
Všechno je to jen otázka krve. Špatná krev se vždycky projeví.
Čím se vlastně živil jeho otec, Petunie?
Ničím... on vlastně nepracoval, byl nezaměstnaný.
- Určitě to byl i opilec, co... - To je lež!
- Co jsi to říkal? - Můj táta nebyl opilec!
Nemusíš se znepokojovat, Petunie, mám prostě v ruce velkou sílu...
Myslím, že je čas mazat do postele!
Nech ho, Vernone. Ty! Ukliď to.
Popravdě řečeno, tohle se ale nedědí po otci ale po matce.
U psů to člověk vidí v jednom kuse.
Pokud je něco v nepořádku s čubkou, nemůže být normální ani štěně...
Sklapněte!
Buďte už zticha!
Copak? Něco ti povím...
Vernone!
Udělej něco!
Au, Raťafáku!
Raťafáku, slez ze mně!
Mám tě Marge, mám tě.
Okamžite se vrať! Vrať se a dej ji zase do pořádku.
Ne, dostala jen to, co si zasloužila.
Dejte mi pokoj!
- Mimo školu nesmíš čarovat. - Opravdu? Tak to vyzkoušíme.
Teď se tam nemůžeš vrátit.
Nemáš kam jít.
To je mi jedno, horší než tady to nebude.
Vítejte na palubě Záchranného autobusu,
nouzového dopravního prostředku pro čarodějnice a kouzelníky v nesnázích.
Mé jméno je Stan Silnička a pro dnešní večer budu vaším průvodcem.
Ty jó, co to tam dole děláš?
- Upadl jsem. - A co to, žes upad?
Neupadl jsem schválně.
Tak honem naskoč, nechceš tu přece vysedět důlek.
Kam to brejlíš?
Nikam.
Tak mazej dovnitř.
Tohle vodnesu já, ty nastup.
Pohyb, pohyb.
Tak to rozjeď, Erne.
- Jak říkals, že se to vlastně jmenuješ? - Ještě jsem ti to neříkal.
A kam máš namířeno?
Do Děravého kotle... V Londýně.
Slyšels to, Erne? Prej že do Děravýho kotle v Londýně.
Hej, tam maj tu hrachovku, co ji musíš sníst dřív, než sní vona tebe.
Jak je možné, že mudlové autobus neslyší?
Sím tě, mudlové! Nikdy si ničeho nevšimnou, ani vomylem.
Ernie, stará dáma přímo před náma!
Deset...
Devět...
Vosum...
Sedum...
Šest...
Pět...
Štyry...
Tři...
Tři a půl...
Dva...
Jedna a tři štvrtiny...
Jo...
Kdo je to?
Ten chlap.
Kdo tohle je?
Kdo je...
Tohleto je Sirius Black!
Nevykládej mi, žes ještě nikdy neslyšel vo Siriusi Blackovi.
Je to vrah.
Bejval zavřenej v Azkabanu.
- Jak se mu podařilo utéct? - To je právě ta záhada, že jo?
Von je totiž první, kdo to dokázal.
Bejval to horlivej zastánce... Ty–víš–koho.
O Ty-víš-kom jsi už snad slyšel, ne?
Ano, toho už znám.
Ernie, dva autobusy na obzoru.
Zatraceně blízko u sebe, Ernie.
Ernie, jsou přímo před náma.
Bacha na kebuli.
Hoši, hoši, co to, že máte tak protažený ksichty?
Jojo, už tam skoro sme.
Děravý kotel.
Přiští zastávka - Záhrobní.
Á, mladý pan Potter.
Už jsme vás očekávali.
Zvedáme kotvy, Ernie?
Šlápni na to, Ernie!
Pokoj jedenáct.
Hedviko!
Ta vaše sova má ale za ušima, pane Pottere.
Dorazila asi tak pět minut před vámi.
Pane Pottere, jako ministr kouzel mám povinost vás informovat,
že sestra vašeho strýce byla dnes večer nalezena
poblíž Sheffieldu, zachycená na komíně.
Pracovníci odboru pro nápravu nevydařených kouzel neprodleně zajistili
její propíchnutí a postarali se o její paměť.
Na celý ten incident si vůbec nevzpomíná.
Tím je tedy věc vyřízená, k žádnému trvalému poškození nedošlo.
Trošku hrachovky?
Ne, děkuju.
- Pane ministře? - Copak?
- Já tomu nerozumím... - Čemu nerozumíš?
Porušil jsem zákon, nezletilí kouzelníci nesmí čarovat mimo školu.
Ale prosím tě, Harry.
Proto, že někdo nafoukne svou tetičku, ho přece nebudeme posílat do Azkabanu!
Na druhou stranu, tvůj útěk
byl za současných okolností velice, velice nezodpovědný.
Jaké okolnosti máte na mysli?
- Po ulicích nám pobíhá zabiják. - Myslíte Siriuse Blacka?
Co to má ale společného se mnou?
Samozřejmě vůbec nic.
Jsi v bezpečí a na tom teď záleží.
A zítra už budeš na cestě zpátky do Bradavic.
To jsou tvé nové učebnice,
nechal jsem ti je přinést z knihovny.
To je vše, už můžeš jít do svého pokoje.
Hedviko!
Michodem, Harry, bylo by dobré,
kdyby ses během svého zdejšího pobytu nikde nepotuloval.
Obludné obludárium
Pokojová služba.
Přijdu později.
Varuju tě, Hermiono,
drž tu zrzavou bestii co nejdál od Prašivky, nebo se neznám.
Je to kočka, Rone, všechny kočky přece honí krysy.
Kočka? Už jsem ti říkal, že vypadá spíš jako prase s chlupama.
Zabavné, že to říkáš zrovna ty s tím svým vypelichaným hlodavcem.
Klid, Křivonožko, toho hloupého chlapce neposlouchej.
Harry!
Jak bylo v Egyptě?
Báječně, je tam spousta zajímavých věcí jako mumie a hrobky.
- Dokonce i Prašivka si to užívala. - Víš o tom, že staří Egypťané uctívali kočky?
Vážně? A taky hovnivály, že jo?
Už zase někomu ukazuješ ten výstřižek z novin, Rone?
- Nikomu jsem ho neukazoval! - Fakt vůbec nikomu...
- Snad leda té pokojské ráno... - A té, co uklízela večer...
- Kuchaři. - Tomu chlapíkovi, co přišel opravit záchod.
- A tomu kouzelníkovi z Belgie. - Paní Weasleyová.
- Ráda tě vidím, drahoušku. - Já vás také.
- Máš všechno, co potřebuješ? - Jasně.
- Vážně? Všechny učebnice? - Ano, mám je nahoře v pokoji.
- A všechno oblečení? - Mám už ho sbalené. - Šikula!
- Harry Pottere! - Pane Weasley.
Harry, můžeš na slovíčko?
Ano, jistě.
- Zdravíčko! - Dobré ráno, pane Weasley.
- Už se těšíš na nový školní rok? - Jistě, už se nemůžu dočkat.
Harry, někteří lidé z ministerstva kouzel si výslovně nepřejí, abych ti tohle říkal,
já si ale myslím, že bys měl vědět,
že jsi v nebezpečí.
Smrtelném nebezpečí.
Má to nějakou spojitost se Siriusem Blackem?
Co už víš o Siriusi Blackovi, Harry?
- Pouze to, že utekl z Azkabanu. - Víš proč utekl?
- Před třinácti lety, když jsi přemohl... - Voldemorta?
- Nevyslovuj jeho jméno nahlas! - Promiňte.
Když jsi přemohl.. Ty-víš-koho,
Black ztratil všechno, stále však zůstal oddaným služebníkem.
A v jeho očích jsi ty jediná překážka,
která stojí Ty-víš-komu v cestě k znovunabytí moci.
A to je důvod, proč utekl z Azkabanu.
Aby tě našel...
A zabil mě.
Slib mi, Harry, že ať se doslechneš cokoli, nebudeš po Blackovi pátrat.
Pane Weasley, proč bych měl pátrat po někom, o kom vím, že mě chce zabít?
Rone, Rone!
Proboha, neztrať ji.
Nenafouknul jsem ji schválně, prostě jsem se přestal ovládat.
No páni.
Rone, to není nic zábavného! Ještě že nešlo o závažnější kouzlo.
Myslím, že mám velké štěstí, že mě nezavřeli.
Stejně si pořád myslím, že to bylo skvělý.
Pojďme sem, všude jinde je plno.
- Kdo je to, ten chlap? - Profesor R. J. Lupin.
Jak to víš?
Jak je možné, že všechno ví?
Má to napsané na kufru.
- Myslíte, že opravdu spí? - Vypadá tak, proč?
Něco vám musím říct.
Tak ještě jednou.
- Sirius Black utekl z Azkabanu, protože jde po tobě? - Tak nějak.
Oni ho ale chytí, nemyslíte?
Pátrá po něm přece celé ministerstvo.
Určitě. Až na to, že je první, kdo dokázal utéct z Azkabanu.
Je to šílenec, který nějaké mrtvé nepočítá.
Pěkně děkuju, Rone.
Proč zastavujeme?
Ještě tam určitě nejsme.
Co se děje?
Já nevím.. Možná máme nějakou poruchu.
Au! To byla moje noha, Rone!
Něco se tam hýbe.
Mám dojem, že někdo nastupuje do vlaku...
Zatraceně, co to bylo?
Harry! Harry! Jsi v pořádku?
Díky.
Tumáš, sněz to, udělá ti to dobře.
Nemusíš se bát, je to čokoláda.
Co to bylo zač?
Mozkomor, jeden z azkabanských strážných.
Už je pryč. Hledal ve vlaku Siriuse Blacka.
Jestli mě teď omluvíte, musím si promluvit se strojvedoucím.
Jez, uleví se ti.
Co se mi stalo?
Když jsi ho uviděl, úplně jsi ztuhl. Mysleli jsme, že máš nějaký záchvat nebo něco takového.
A co se stalo s vámi?
Taky jste omdleli?
To ne, ale měl jsem zvláštní pocit,
jako bych už nikdy v životě neměl mít radost...
Někdo tu ale křičel.
Nějaká žena.
Žádnou ženu jsme neslyšeli, Harry.
Vítejte! Vítejte do nového školního roku v Bradavicích!
Chci vám povědět několik věcí dříve, než si otupíme smysly při našem vynikajícím hodokvasu.
Nejprve přivítejme profesora R. J. Lupina, který byl tak laskav
a uvolil se přijmout uprázdněné místo učitele obrany proti černé magii.
Mnoho štěstí, pane profesore!
No ovšem, proto věděl, že ti pomůže čokoláda.
Pottere!
Prý jsi omdlel.
- Tys fakt omdlel? - Koukej padat, Malfoyi.
- Jak to zjistil? - Zapomeň na to.
...náš dlouholetý učitel péče o kouzelné tvory odešel na odpočinek,
aby mohl více času věnovat péči o své zbývající končetiny.
Naštěstí vám mohu oznámit, že na jeho místo nenastoupí nikdo jiný,
než náš starý dobrý Rubeus Hagrid!
Na závěr na poněkud vážnější notu.
Na žádost ministerstva kouzel
poskytují Bradavice v současné době pohostinství
několika azkabanským mozkomorům.
Toto opatření bude v platnosti do doby, než bude dopaden Sirius Black.
Mozkomoři mají svá stanoviště u všech vchodů na školní pozemky.
Byl jsem ujištěn, že jejich přítomnost neovlivní naše každodenní činnosti.
Musím vás však varovat. Mozkomorové jsou krutá stvoření.
Nerozlišují mezi tím, po kom pátrají, a tím, kdo jim jen stojí v cestě.
Z toho důvodu musím varovat každého z vás,
nezavdávejte jim žádnou záminku, aby vám ublížili.
Patří k přirozenosti mozkomora,
že není schopen odpouštět.
Nicméně nezoufejte, štěstí je možno nalézt i v nejtemnějších dobách.
Pouze však u těch, co si nezapomenou rozsvítit světlo.
Fortuna major!
Slyšíte? Nepustí nás dovnitř.
Fortuna major!
Chvilku strpení. Sledujte...
Neuvěřitelné, ona praskla!
Fortuna major!
- Ano, správně, tak si jděte. - Děkuji.
Proč to dělá? Vždyť ani neumí zpívat.
Zelená, to je opice.
Co to má být?
Neville, vyzkoušej slona.
Rone, chytáš?
- Tu bych si nebral. - Ale ne.
Vítejte, děti moje,
v místnosti, kde vás zasvětím do vznešeného umění jasnovidectví.
Zde zjistíme, zda vám byl dán dar vidění.
Ahoj, já jsem profesorka Trelawneyová
a společně se vypravíme do budoucnosti.
V tomto pololetí se budeme věnovat čtení z čajových lístků.
Vezměte šálek svého partnera.
Budoucnost je jako otevřená kniha, ve které můžete číst.
Nejprve však musíte uvolnit svou mysl
a proniknout pod povrch pozemské všednosti!
- Co to plácá za nesmysly? - Kde ses tu vzala?
Cože? Vždyť jsem tu byla celou dobu.
Pověz, chlapče drahá, je tvoje babička v pořádku?
Řekl bych, že ano.
Já bych si tím tak jistá nebyla.
Podej mi svůj šálek.
Ach ano, upřímnou soustrast.
Rozšiřte svou mysl.
Tvá aura pulsuje, jsi připraven? Já bych řekla, že ano.
Jistě.
Nuže, co vidíš?
Harry tu má něco jako pokřivený kříž...
To znamená, že ho čekají zkoušky a utrpení.
A tohle by mohlo být slunce, což znamená obrovské štěstí.
Takže budeš sice trpět, ale budeš moc šťastný...
Půjč mi ten šálek.
Ubohý chlapče.
Drahoušku, máš tam Smrtonoše!
Mrvonoše? Co to je?
Ne mrvonoše, ty hlupáku, ale Smrtonoše.
Přízrak obrovitého psa, bývá považován za nejhorší předzvěst.
Za předzvěst smrti!
Nemyslíš, že Smrtonoš nějak souvisí se Siriusem Blackem?
Mně osobně, Rone, připadá, že jasnovidectví je úplně pochybené.
Zato starodávné runy, to je zajímavý předmět.
Starodávné runy? Na kolik předmětů vlastně chodíš?
Jenom na pár.
Zadrž! Tohle není možné.
Starodávné runy probíhají ve stejnou dobu jako jasnovidectví.
Jak jsi mohla být na dvou hodinách současně?
Nebuď hloupý, Rone. Samozřejmě jsem nebyla na dvou hodinách najednou.
Rozšiř svou mysl, použij své vnitřní oko a spatříš budoucnost.
Tak honem, hoďte sebou. Poďte blíž. Já tady mluvím, jestli vám to nevadí.
Mám pro vás dneska fakt vopravdovou pochoutku!
Bude to skvělá hodina. Poďte za mnou!
Kdepak ste? Chtělo by to míň řečí. Rozestavte se kolem hrazení!
A vodevřete si učebnice na straně 49.
Jak to asi máme udělat?
Stačí ji přece pohladit po hřbetu.
Nebuď takový ubožák, Longbottome.
Připadají mi docela legrační.
Strašně legrační! Přímo k popukání.
Kristepane, tahle škola upadá.
Počkejte, až se táta doví, že Brumbál nechal toho tupce učit.
Sklapni, Malfoyi!
Bacha, mozkomor!
- Ignoruj ho. - Musíš ji pohladit.
Jasně.
No není krásnej?
Seznamte se s Klofanem!
Hagride, co to je?
Je to hipogryf, Rone.
První, co byste měli vo hipogryfech vědět, je to, že jsou náramně hrdý.
Snadno se naštvou.
Nikdy žádnýho hipogryfa neurážejte.
Mohlo by to bejt to poslední, co v životě stihnete udělat.
Takže, kdo se s ním chce přivítat?
Výborně, Harry!
Tak poď.
První krok musíš nechat na něm. Musíš bejt zdvořilej.
Dojdi k němu, ukloň se a počkej, jestli se ti taky ukloní.
Pokavaď jo, můžeš se ho dotknout.
Pokavaď ne, zkusíš to někdy pozdějc.
Teď se ukloň...
Hezky až dolů.
Ustup, Harry, ustup.
Nehýbej se!
Buď klidnej.
Paráda, Harry!
Teď ho můžeš jít poplácat.
No tak, nestyď se.
Hezky vopatrně.
Ne tak rychle, Harry.
Zpomal, Harry.
Pěkně klidně.
Teď počkej, ať k tobě přijde von.
To je vono, jseš dobrej, Harry!
- Jasně cejtím, že by tě teď na sobě nechal i svízt. - Cože?
Posaď se mu sem za křídelní kloub.
Bacha, ať mu nevytrháš žádný peří, to by ses mu nezavděčil...
Válíš, Harry, i ty, Klofane!
Ale prosím vás.
- Jakej sem byl, napoprvý? - Výborný, pane profesore.
Nakonec nejsi tak nebezpečná, co? Ty přerostlá příšero?
Malfoyi, ne!
Klofane!
Mazej, ty truhlíku.
- Ta bestie mě zabila! - Uklidni se, je to jenom škrábnutí.
Hagride, musí na ošetřovnu!
Jsem učitel, vezmu ho tam.
Toho budeš litovat!
Hodina skončila.
- Bolí to hodně, Draco? - Jo, bolí.
Podle madam Pomfreyové jsem měl štěstí, že jsem nepřišel o ruku...
Slyšíte toho idiota?
- Vždyť to jenom hraje. - Jasně, ale Hagrida za to můžou vyhodit.
Dracův otec zuří, bude se chtít pomstít.
Zahlédli ho, zahlédli ho!
- Koho? - Siriuse Blacka!
V Dufftownu? To je kousek odsud.
- Do Bradavic se ale nedostane? - Mozkomorové hlídají všechny vchody.
Jednou se mu už podařilo kolem nich proklouznout. Co když to dokáže znova?
To je pravda, Black může být kdekoliv.
Je to jako snažit se chytit kouř...
Chytit kouř holýma rukama.
Zvláštní, že ano?
Troufne si někdo uhádnout, co se ukrývá v této skříni?
Je tam bubák.
Naprosto správně, pane Thomasi.
Dokázal by mi někdo říct, jak takový bubák vypadá?
- To nikdo neví. - Kdy přišla?
Bubák je schopný měnit tvar.
Bere na sebe podobu toho, co nás podle jeho názoru nejvíc vyděsí.
To je důvod, proč se bubáků tak... Tak bojíme, správně.
Naštěstí existuje velice jednoduché kouzlo, které dokáže zahnat bubáka.
Nyní si ho vyzkoušíme.
Zatím bez hůlek, prosím.
Opakujte po mně.
Ridiculus!
Dobře.
O trochu hlasitěji a naprosto zřetelně. Poslouchejte.
Ridiculus!
To je k smíchu.
Velmi dobře, to ale byla bohužel jen ta snadná část. Slovo samotné totiž nestačí.
To, co dokáže bubáka skutečně přemoci, je smích.
Musíte ho donutit změnit podobu tak, aby vám připadal doopravdy legrační.
Předvedu vám to... Neville, mohl bys jít sem, prosím?
Nemusíš se bát.
Nazdárek.
Neville, co ti na celém světě nahání největší strach?
Promiň?
Profesor Snape.
Z toho máme strach všichni.
- Pokud vím, bydlíš u babičky. - Ano. Ale aby se bubák proměnil v ni, to taky nechci.
To ne.
Nepromění se.
Pouze po tobě chci, aby sis představil, jaké šaty nosí tvoje babička.
Nosí červenou kabelu.
Nemusíš popisovat, pokud je vidíš ty, uvidíme je také.
Řeknu ti, co uděláš, až otevřu skřín.
Představ si profesora Snapea v babiččiných šatech.
Zvládneš to?
Připrav se.
Jedna, dva, tři...
Soustřeď se, Neville.
Ridiculus!
Úchvatné, Neville, skvěle. Běž dozadu.
Seřaďte se.
Do řady.
Zamyslete se, co vám nahání největší strach,
a představte si, čím byste to mohli zesměšnit...
Další.
Rone!
Soustřeď se, už je to tady.
Hůlku do pozoru, Rone.
Ridiculus!
Užasné! Tys mu to teda nandal!
Mysli na to, jak ho změníš.
Zůstaň v klidu.
Ridiculus!
A další!
Postupujte.
Ridiculus!
Pardon, omlouvám se.
To je pro dnešek vše, vraťte se do třídy pro své učebnice.
Hodina skončila. Děkuji vám.
Pamatujte, že možnost navštěvovat Prasinky je vaše výsada, ne nárok.
Jestliže jakkoli porušíte pravidla, tato výsada vám bude odebrána.
Kdo neodevzdá formulář, ten do vesnice nepojede. To je zásada, Pottere.
Všichni co maj povolení půjdou za mnou, ostatní zůstanou tady.
Paní profesorko, pokud byste mohla vy podepsat mé povolení...
To nemohu, povolení musí podepsat někdo z rodičů nebo poručníků, což já nejsem.
Je mi líto, Pottere, ale to je mé poslední slovo.
Užijte si to, uvidíme se později.
Pane profesore, mohl bych se vás na něco zeptat?
Chtěl bys vědět, proč jsem ti zabránil postavit se tomu bubákovi?
Předpokládal jsem, že bubák by vzal na sebe podobu lorda Voldemorta.
Voldemort byl první, kdo mě napadl,
jenže pak jsem si vzpomněl na tu noc ve vlaku... A mozkomory.
Tedy klobouk dolů. To svědčí o tom, že ze všeho nejvíc se bojíš strachu.
To je velice moudré.
Než jsem omdlel,
něco jsem slyšel.
Ženu.
Která křičela.
Mozkomor tě donutí prožít si znovu ty nejhorší zážitky, co máš.
Tvá bolest ho posiluje.
Myslím, že slyším, jak vraždí moji maminku.
Víš Harry, když jsem tě viděl poprvé, okamžitě jsem tě poznal.
Ne podle tvé jizvy, ale podle tvých očí.
Stejných jako měla Lily, tvá matka.
Ano, znal jsem ji.
Bývaly doby, kdy tvá matka byla jediná, kdo při mně stál.
Nejen, že to byla mimořádně nadaná čarodějka,
byla to také neobyčejně laskavá žena.
Měla zvláštní dar vidět v druhých krásu, kterou si oni sami ani neuvědomovali.
Na druhou stranu, tvůj otec, James -
- dá se říct, že měl talent na to, jak se dostat do maléru.
Talent, který jsi po něm zdědil.
Jsi jim podobnější, než bys myslel.
Jednou to sám poznáš.
Medový ráj je úžasný, ale nic se nevyrovná Taškářovým žertovným předmětům.
Musíš se zajít podívat na Chroptící chýši.
Víš, že je to údajně nejstrašidelnější dům v celé Británii?
Co se děje?
Nejspíš Neville zase zapomněl heslo.
Dovolíte, jsem primus.
Ustupte! Nikdo nepůjde dovnitř, dokud místnost nebude prohledána.
Buclatá dáma je pryč!
Proč si stěžuje, zpívala příšerně. To není vtipné, Rone!
Všichni se uklidněte! Havraspárští, vraťte se do svých rámů.
Ztište se! Je tady ředitel.
Pane Filchi, svolejte duchy.
Nařiďte jim, aby prohledali všechny obrazy na hradě, jestli tam Buclatá dáma není.
Duchové nebudou potřeba, pane profesore.
Buclatá dáma je támhle.
Zpomalte! Poslouchejte, jsem primus.
Ubohá Buclatá dámo, kdo vám to udělal?
Měl oči ďábla. A já neměla odvahu ptát se ho na jméno.
Ale byl to on, pane řediteli.
Ten, o kom se mluví. Je zde, někde na hradě.
Sirius Black!
Zabezpečte hrad, pane Filchi.
Všichni ostatní běžte do Velké síně!
- Prohledali jsme astronomickou věž i sovinec, ale nikdo tam není. - Děkuji vám.
Třetí patro bylo prohledáno, pane.
Prošel jsem sklepení, řediteli. Nenašel jsem ani stopu po Blackovi.
Tak jako tak jsem nečekal, že by se tu zdržel.
Je to pozoruhodné, nemyslíte?
Dostat se sám do hradu nikým nezpozorován.
- Velice zvláštní, ano. - Máte nějakou teorii, jak to dokázal?
Mám jich spoustu, ale každá je nepravděpodobná.
Jistě si vzpomínáte,
že jsem před začátkem roku vyjádřil své obavy, když jste jmenoval profesorem...
Nevěřím, že by jediný z profesorů chtěl pomáhat Blackovi dostat se sem.
Jsem přesvědčený, že hrad je nyní již bezpečný.
A rád bych poslal studenty zpátky do jejich kolejí.
A co Potter? Budeme ho varovat?
Možná, nyní ho však nechme spát.
Ve svých snech vstupujeme do světa, který patří jenom nám.
Jen ať si plave v nejhlubším z oceánů nebo letá nebem mezi obláčky.
Nalistujte si stranu 394.
Promiňte, kde je profesor Lupin?
To není vaše starost, Pottere.
Váš profesor teď bohužel necítí být schopný vést hodinu.
Nalistujte si stranu 394!
Vlkodlaci?
My ale probíráme karkulinky a bludníčky, stvůry s pařáty bychom ještě dlouho brát neměli.
- Ticho! - Kdy přišla? Viděl jsi ji přijít?
Byl by mi někdo z vás schopný říct, jaký je rozdíl mezi zvěromágem a vlkodlakem?
Nikdo?
To je zklamání.
Pane profesore, zvěromág se přeměňuje ve zvíře vědomě,
vlkodlak to však není schopný ovlivnit.
Za svitu měsíce se přemění a v tu chvíli se přestavá ovládat.
Zabil by i nejlepšího přítele, pokud by mu přišel do cesty.
Mimoto si vlkodlak nemůže vybrat, v jaké zvíře se přemění.
Děkuji vám, pane Malfoyi.
To je už podruhé, co jste promluvila bez dovolení, slečno Grangerová.
Nejste schopná se ovládat nebo se vyžíváte v tom, že jste takový nesnesitelný šprt?
- Celkem to vystihl, co? - Strhávám Nebelvíru pět bodů.
Vzledem k vaší ignoranci mi každý z vás do pondělního rána odevzdá
dva svitky pergamenu s eseji o vlkodlacích, zaměřenou na metody jejich rozpoznávání.
Zítra je ale zápas famfrpálu.
V tom případě vám doporučuji být velice opatrný, Pottere.
Ztráta končetin vám nebude omluvou.
Strana 394!
Ve slově vlkodlak je obsažen výraz dlak, kterým se označují bytosti schopné přeměny...
Vypadá nějak bledě, nezdá se vám?
Bledě? A co bys čekal, Rone? Spadl z třiceti metrů.
Zkus si skočit z atronomické věže a uvidíme, jak budeš vypadat ty.
Určitě líp než normálně.
- Jak se cítíš? - Výborně.
Pěkně jsi nás vyděsil, kamaráde.
- Co se stalo? - Spadl jsi z koštěte.
Opravdu? Spíš jsem ptal, kdo vyhrál?
Není to tvá vina, Harry.
Mozkomorové neměli na školních pozemcích co dělat.
Brumbál byl doopravdy naštvaný. Je štěstí, že tě stihl zachránit.
Je tu ještě něco jiného, co bys měl vědět, Harry.
Když jsi spadl, vítr odnesl tvoje koště k Vrbě mlátičce, takže...
Je mi líto, jak skončilo tvoje koště. Je nějaká naděje, že by se dalo opravit?
Ne. Pane profesore, proč na mě mozkomorové takhle působí? Více než na ostatní.
Poslouchej, mozkomorové patří k nejohavnějším tvorům, jací kdy kráčeli po povrchu této země.
Vysají z tebe každý příjemný pocit, každou šťastnou vzpomínku.
Až ti nezbude nic než nejhorší zážitky celého tvého života.
Ty nejsi slabý, Harry.
Působí na tebe hůř než na ostatní, protože v tvé minulosti existují děsivé události,
jaké si tví spolužáci mohou stěží představit.
Nemáš se vůbec za co stydět.
- Bojím se, pane profesore. - Jen blázen by se nebál.
Potřebuji najít způsob, jak s nimi bojovat. Mohl byste mě to naučit?
- Toho mozkomora ve vlaku jste přinutil couvnout. - V tom vlaku byl ale jen jeden.
- Ale dokázal jste ho odehnat. - Nechci ze sebe dělat odborníka.
Jestli však mají mozkomorové o tebe takový mimořádný zájem,
měl bych ti asi pomoct.
Začít ale budeme muset až po prázdninách, nyní si potřebuji odpočinout.
Ti, co jdou do Prasinek, za mnou...
- Kluci, nechte mě jít. - Bylo to chytrý, Harry, ale ne dost.
- Kromě toho známe lepší cestu. - Kluci, snažím se dostat do Prasinek.
Víme. Neboj se, my tě tam dostaneme. Ukážeme ti rychlejší cestu.
Pokud už konečně budeš zticha.
Pusťte mě, no tak.
A teď, Harry, vítej mezi velké hochy.
Co to děláte?
- Co to je za nesmysl? - Prý že je to nesmysl.
- To je tajemství našeho úspěchu. - Srdce nám usedá, když ti ho dáváme.
Řekli jsme si ale, že ho potřebuješ víc než my.
Předveď mu to, Georgi!
Slavnostně přísahám, že jsem připraven ke každé špatnosti.
Pánové Náměsíčník, Červíček, Tichošlápek a Dvanácterák -
- mají tu čest vám předvést POBERTŮV PLÁNEK
Dlužíme jim opravdu za mnohé.
Vždyť tohle jsou Bradavice.
A tohle... ale ne...
- Tohle je opravdu... - Brumbál, ve své pracovně, prochází se, což dělává často.
- Takže tenhle plánek ukazuje... - Kohokoli. - Kohokoli?
Kohokoli, kdekoli, kdykoli, ať dělá cokoli.
To je báječné, odkud ho máte?
Čmajzli jsme ho Filchovi z jeho sbírky zabavených předmětů.
Teď poslouchej: z hradu vede několik tajných cest.
My ti doporučujeme tuhle.
Tajnou chodbu u jednooké čarodějnice, vede přímo do Medového ráje.
Ta je nejlepší, Filch o ní ještě neví.
A Harry, až se vrátíš, nezapomeň na plánek znova klepnout a říct:
Neplecha ukončena!
Jinak by si ho mohl přečíst každý.
Je to prý nejstrašidelnější dům v Británii.
- Neříkala jsem ti to už? - Už dvakrát.
Nepůjdeme se podívat kousek blíž?
- Blíž k Chroptící chýši. - No víš... Myslím, že odsud je to fajn.
Ale ale, koho to tu máme? Vyhlížíte si své budoucí hnízdečko lásky?
Pro tebe by to byl přepych, Weasley, slyšel jsem, že doma spíte všichni v jednom pokoji.
- Sklapni, Malfoyi. - Ne tak hrr!
Hoši, myslím, že je na čase naučit Weasleyho respektu k silnějším.
- Nemyslíš tím doufám sebe? - Jak se opovažuješ na mě mluvit?
Ty špinavá mudlovská šmejdko!
Kdo je tam?
Nestrkej do mě!
Zdrháme!
Malfoyi, počkej!
Harry!
Zatraceně, Harry, tohle nebylo vtipné.
Proč mě nikdy o Pobertově plánku neřekli?
Ale Harry si ho přece nenechá, odevzdá ho profesorce McGonagallové, že ano?
No jasně, a rovnou jí může dát i neviditelný plášť.
Podívejte, kdo to támhle je, madame Rosmerta, Ronova oblíbená čarodějnice.
To není pravda!
Drahá Rosmerto, jak vám jdou obchody?
Šly by mnohem líp, kdyby mi ministerstvo neposílalo každou noc do lokálu mozkomory.
Máme tu ale vraha na utěku.
Prosím vás, co by mohlo přivést Siriuse Blacka do Prasinek?
Harry Potter.
Harry Potter? Ne tak nahlas...
Dneska sem žádnej nezletilej kouzelník nesmí! Zavřete ty zatracený dveře!
Nezdvořáci! Nechutné.
Nechutné? Co je tady nechutné?
Tak mi konečně řekněte, co se vlastně stalo.
Před dvanácti lety, když Harryho rodiče zjistili, že je Vy–víte–kdo chce zlikvidovat,
schovali se do úkrytu a jeden z mála lidí, kdo věděl kam, byl Sirius Black.
A vyzradil to Vy-víte-komu.
Navíc nejenom, že přivedl Vy-víte-koho k Potterovým, tu noc také zavraždil
dalšího z jejich přátel, Petra Pettigrewa.
Petr Pettigrew?
Takový malý tlouštík, co se Siriusi Blackovi věčně věšel na paty.
Pamatuju si na něho, vždy byl někde na dohled od Jamese a Siriuse. Co se stalo?
Petr Petigrew se pokoušel varovat Potterovy před jejich nejlepším přítelem Siriusem Blackem.
Black byl tak zuřivý, že mu nestačilo zabít Pettigrewa,
rozmetal ho na kousíčky. Jeden prst, to jediné z něho zbylo.
Sirius Black možná přímo nezabil Potterovy, ale on byl příčinou jejich smrti.
A nyní chce dokončit, co začal.
Nemůžu tomu uvěřit. To ale ještě není to nejhorší.
Co může být ještě horší?
Sirius Black totiž byl a dodnes je kmotr Harryho Pottera.
Rone, podívej!
Promiňte, dovolíte?