P Á N P R S T E N Ů
Gandalfe!
Nemůžeš projít!
Gandalfe!
Já jsem služebníkem tajného ohně.
Vládnu plamenem Anoru.
Utíkejte!
Vrať se do stínů.
Temný oheň ti nepomůže, plameni Udunu!
Nemůžeš projít!
Ne, ne!
Gandalfe!
Utíkejte, hlupáci.
Ne!
Gandalfe!
Co se děje, pane Frodo?
Nic.
Byl to jen sen.
D V Ě V Ě Ž E
Mordor...
Jediné místo ve Středozemi, které nechceme vidět zblízka.
A zároveň jediné místo, kam se snažíme dostat,
jenže se tam dostat nemůžeme.
Postavme se tomu čelem, pane Frodo.
Ztratili jsme se.
Nemyslím si, že Gandalf chtěl, abychom šli tudy.
Nechtěl, aby se stala spousta věcí, Same.
Ale staly se.
Pane Frodo?
To ten prsten, že ano?
Těžkne.
-Jaké jídlo nám zbylo? -Podívám se.
Ano,nádhera...
Chléb lembas... a podívejte...
Další lembas.
Obvykle nejím obyčejné jídlo...
Ale tohle elfské není tak špatné.
Nic nikdy nezatemní tvého ducha, že Same?
Bude pršet.
To vypadá podivně známě.
Protože už jsme tu byli.
Chodíme dokola.
A ještě ten zápach.
Jakoby poblíž byla nějaká stvůra.
-Cítíš to? -Ano...
Cítím.
Nejsme sami.
Zloději... Zloději...
Ti odporní, malí zloději...
Kde je... Kde je...
Ukradli nám ho...
Můj milášek...
Proklínáme je. Nenávidíme je...
Je blízko a my ho chceme...
Tohle je Žihadlo...
Už jsi ho viděl! Že, Glume?
Pusť ho...
Nebo ti probodnu hrdlo.
To pálí!
Pálí nás to!
Bolí nás to!
Protože nás hobiti svázali!
-Sundejte to z nás! -Co je to s tebou?!
To je beznadějné! Každý skřet v Mordoru ty skřeky uslyší!
-Prostě ho tu přivážeme a necháme! -Ne!
To by nás zabilo! Zabilo by nás to!
To není víc, než si zasloužíš!
Možná si zaslouží zemřít...
Ale teď, když ho vidím...
Je mi ho líto.
Budeme na ně hodní, když budou hodní na nás.
Sundejte to z nás!
Přísaháme, že budeme dělat co chtějí. Přísaháme.
Nemůžeš slíbit nic, čemu bych věřil.
Přísaháme, že budeme sloužit pánu miláška.
Přísaháme na... Na miláška.
Prsten je zrádný...
Budeme věřit tvému slovu.
Ano...
Na miláška...
Nevěřím ti!
-Pojď zpátky! -Same, ne!
Same!
Chce nás oklamat!
Když ho pustíme, uškrtí nás ve spánku!
-Znáš cestu do Mordoru... -Ano...
-Už jsi tam byl... -Ano...
Dovedeš nás k Černé bráně.
Smíšku!
Co se děje? Co cítíš?
Lidské maso.
-Aragorn... -Zachytili naši stopu!
Pojďme!
Zrychlili krok...
Museli zvětřit náš pach.
Pospěšte si!
Pojď, Gimli!
To už je třetí den pronásledování...
Bez jídla, bez odpočinku...
Nikde ani známka lidského zásahu.
Ne náhodou padají listy z Lórienu.
Možná ještě žijí.
Nejsou ani den před námi. Jdeme.
Gimli, pojď!
-Doženeme je! -Rád bych to vzal zkratkou!
Elfové jsou běžci od přírody. Velmi nebezpeční na krátkých vzdálenostech!
Rohan...
Kraj vládců koní...
Něco zvláštního se tu děje...
Nějaké zlo dává život těmto stvůrám...
Obrátilo svou vůli proti nám...
Legolasi, co vidí tvé elfí oči?!
Skřeti se stočili na severovýchod!
-Berou hobity do Železného pasu! -Saruman...
Svět se mění...
Kdo má nyní sílu postavit se armádám Železného pasu...
A Mordoru...
Kdo se postaví jednotě Saurona a Sarumana...
A proti jednotě dvou věží...
Spolu, můj pane Saurone, budeme vládnout Středozemi...
Starý svět vzplane v ohních průmyslu...
Lesy padnou...
Nový pořádek povstane...
Budeme vést válku mečem, kopím i železnou pěstí skřetů...
Stačí odstranit ty, kteří se staví proti nám...
Jezdci, vezměte své muže! Doprovoďte je do hor,
-aby zemřelo vše co žije! -Mordor!
Vezměte si zpět země, které vám ukradli!
To bude konec Rohanu...
Příliš dlouho stáli tito rolníci proti vám...
-Ale teď už ne... -Éothene, Éothene!
Vezmeš svou sestru. Pojedete rychleji, když budete jen dva...
-Éothen... On jezdí moc rychle! -Poslouchejte mě!
Musíte jet do Edorasu a vyhlásit poplach!
-Rozumíte mi? -Ano mami.
-Já nechci jet, já nechci jet, mami... -Thraso, potkáme se tam...
Rychle!
Jeďte, děti!
Rohan, můj pane, je připraven padnout.
Théodride...
-Tvůj syn je těžce raněn, můj pane. -Byl přepaden skřety.
Nebráníme svou zemi!
-Saruman si ji vezme silou! -To je lež...
Saruman Bílý byl vždy naším přitelem a spojencem...
Jméno, můj synu, jméno...
Skřeti se svobodně potulují po našich zemích!
Nezastaveni, bez jakéhokoliv odporu, zabíjejí jak se jim zachce.
Skřeti nesoucí znak Bílé ruky Sarumana.
Proč tížíš těmito problémy již zatíženou mysl?
Copak nevidíš?
Tvůj strýc je znuděný tvou nespokojeností...
Tvým červivým jazykem.
červivým jazykem? Jak dlouho to je, co si tě Saruman koupil?
Jakou ti slíbil odměnu, červivče?
Až budou všichni lidé mrtví, ty dostaneš svůj podíl na pokladu?
Příliš dlouho pozoruješ mou sestru...
Příliš dlouho sleduješ její kroky...
Vidíš mnoho, synu Éomunda...
Příliš mnoho...
Budeš vyhnán z království Rohanu...
Pod hrozbou smrti...
Nepřestávej dýchat, to je klíč,
Dýchej...
Běží rychle, jakoby biče jejich pánů byly za nimi.
Už nemůžeme dál! Musíme si odpočinout!
Jděte, skurut-hai!
Smíšku!
Myslím...
že jsme možná udělali chybu, když jsme opustili Kraj, Pipine...
Co vydává ten hlas?
Ty stromy...
Co?
Pamatuješ si ten starý les na hranici Rádovska?
Starý Bral říkával, že tam je něco, co způsobuje, že stromy rostou do výšky...
-A ožívají... -Ožívají?
Stromy, které mohou šeptat...
Mluvit mezi sebou...
Dokonce se pohybovat...
Umírám hlady.
-Už tři smradlavé dny jsme neměli vůbec nic k jídlu! -Ano...
Proč bychom si nemohli dát trochu masa?
Přece z nich. Jsou čerství.
Oni nejsou k jídlu.
A co jejich nohy? Vždyť už je nepotřebují.
Vypadají chutně.
Zpátky, špíno!
-Co jsi to řekl? -Špíno!
Vypadá to, že maso se vrací na naše menu, chlapci!
Pipine! Pojďme.
Teď volejte o pomoc.
Teď vás nikdo nezachrání.
Pipine!
Vyšlo červené slunce...
Dnes v noci byla prolita krev...
Jezdci Rohanu! Jaké novinky přinášíte z Marky?!
Co pohledává elf, člověk a trpaslík v Marce?
Mluvte rychle!
Řekni mi své jméno, koňáku, a já ti řeknu své.
Usekl bych ti hlavu, Mistře trpaslíku, kdyby byla trochu víc nad zemí.
Zemřel bys dřív, než bys stačil udeřit!
Jsem Aragorn, syn Arathornův...
To je Gimli, syn Gloina, a Legolas z Lesního království.
Jsme přátelé Rohanu a Théodena, tvého krále.
Théoden již nerozezná přítele od nepřítele.
Ani svou vlastní krev.
Saruman otrávil mysl krále a přisvojil si vládu nad těmito zeměmi.
Moji společníci jsou věrní Rohanu...
A za to jsme byli vyhnáni.
Bílý čaroděj je vychytralý...
Říká se, že chodí sem a tam...
Starý muž, v plášti a kápi.
A jeho špióni všude roztáhli své sítě...
My nejsme špióni.
Stopujeme skurut-hai, od západního lesu přes pláně.
Zajali dva naše přátele.
Skurut-Hai jsou mrtví, porazili jsme je v noci.
Ale byli tam dva hobiti! Neviděli jste s nimi dva hobity?!
Byli by malí. Připadali by vám jako děti.
Nenechali jsme nikoho naživu.
Složili jsme těla na hromadu a spálili je.
Jsou mrtví?
Je mi líto...
Hasufele! Arode!
Vezměte si ty koně,
Přinesou vám větší štěstí, než jejich původním pánům.
Sbohem.
Hledejte své přátele...
Ale nesnažte se doufat...
Naděje opustila tyto země...
To patří jednomu z nich...
Zklamali jsme je...
Tady ležel hobit...
A ten druhý...
Plazili se...
Jejich ruce byly svázané...
Jejich pouta byla přeříznuta...
Běželi tudy...
A byli sledováni...
Pásek!
Běž!
Tady vede stopa z bitevního pole...
Do Fangornu...
Fangorn...
Jaké šílenství je tam zavedlo...
Setřásli jsme je? Myslím že ano.
Roztrhám vás na kusy!
Pojďte sem!
Stromy! Na stromy!
Je pryč.
Smíšku!
-Ne! -Zabodnu dýku do tvého břicha...
Utíkej Smíšku!
-Malí skřeti - burrarum! -Ono to mluví, Smíšku!
-Ten strom mluví... -Strom?!
Já nejsem strom. Jsem ent.
Pastýř stromů...
-Pastýř lesa... -Nemluv s ním, Smíšku.
-Neprovokuj ho. -Někteří mi říkají Stromovous.
-A... na čí jsi straně? -Straně...
Já nejsem na ničí straně...
Protože nikdo není na mé straně, malý skřete...
Nikdo už se nestará o lesy...
Nejsme skřeti! Jsme hobiti!
Hobiti?
Nikdy jsem o hobitech neslyšel...
To zní jako skřet.
Přicházejí s ohněm, přicházejí se sekerami...
Koušou, lámou, kácejí a pálí.
-Ničitelé! -Ne, ty nám nerozumíš!
Jsme hobiti, půlčíci! Lidé z Kraje!
Možná jste, možná nejste...
Bílý čaroděj bude vědět.
Bílý čaroděj...
Saruman...?
Vidíte, vidíte, vyvedli jsme vás ven.
Pospěšte si, hobiti, pospěšte si.
Velké štěstí, že jsme vás našli.
Ne! To je bažina!
-Vede nás do bažiny! -Bažina, ano, ano...
Pojďte pane, vezmeme vás bezpečnou cestou skrz mlhu...
Pojďte hobiti, pojďte. Musíme jít rychle.
Našel jsem to, našel, cestu skrz bažiny...
Skřeti ji nepoužívají, skřeti ji neznají...
Chodí okolo, míle a míle... Pojďte rychle...
Lehcí a rychlí jako stíny my musíme být...
Jsou tam mrtvé věci! Mrtvé tváře ve vodě!
Všichni jsou mrtví, všichni se dívají...
Elfové, lidé a skřeti... Velká bitva, dávno...
Mrtvé močály... Ano, ano, tak se jmenují!
Tudy.
Nechoďte za světlíšky.
Opatrně! Nebo se hobiti přidají k mrtvým
a zapálí své vlastní světlíško.
Frodo!
Glume?
Nechoďte za světlíšky.
-Glume. -Pane Frodo! Není vám nic?
-Tak jasný, tak krásný, náš milášek... -Co jsi řekl?
Pán by měl odpočívat. Pán si potřebuje udržet sílu.
-Kdo jsi? -Nemusí se nás ptát, není to jeho věc.
Gandalf mi řekl, že jsi byl jedním z říčního lidu.
Studené srdce, řeka, chlad, Uvězněn daleko od domova.
-Říkal, že tvůj život je smutný příběh. -Oni nevědí, co je život,
-když slunce zhasne, a měsíc umře. -Nelišíš se tolik od hobita.
Že?
Smeagole...
Jak jsi mne nazval?
To bylo kdysi tvé jméno, že?
-Dávno... -Moje jméno...
Moje jméno...
Smeagol...
Černí jezdci!
-Schovejte se! -Schovejte se!
Pojď Frodo! Pojď!
Uvidí nás! Uvidí nás!
-Myslel jsem, že jsou mrtví! -Mrtví?
Ne, nemůžeš je zabít, ne.
Přízraky!
Volají ho, volají miláška...
Frodo! Je to v pořádku...
Všechno bude v pořádku...
Pospěšte si, hobiti...
Černá brána je velmi blízko.
Krev skřetů.
To jsou divné stopy.
Vzduch je zde tak nehybný.
Tento les je starý...
Velmi starý...
Plný paměti...
A hněvu...
Stromy si povídají.
Gimli!
Polož tu sekeru.
Něco tam je.
Co vidíš?
Bílý čaroděj se blíží.
Nenechte ho mluvit, očaroval by nás.
Musíme být rychlí.
-Sledujete stopy dvou mladých hobitů. -Kde jsou?!
Předevčírem tudy prošli.
Potkali někoho, koho neočekávali.
-Uklidňuje vás to? -Kdo jsi?
Ukaž se!
To je nemožné...
Spadl jsi...
Skrz oheň... A vodu...
Od nejhlubšího žaláře až na nejvyšší vrchol jsem s ním bojoval - Morgothovým balrogem.
Až jsem konečně shodil svého nepřitele
a rozbil jeho tělo o bok hory.
Zmocnila se mne temnota...
A odprostil jsem se od mysli a času...
Přede mnou svítily hvězdy...
Každý den byl dlouhý jako život Země...
Ale to nebyl konec...
Znovu jsem v sobě pocítil život...
Byl jsem navrácen, dokud nebude můj úkol dokončen.
Gandalfe...
Gandalf?
Ano...
Ano, tak mi říkali...
Gandalf Šedý...
-To bylo moje jméno... -Gandalfe...
Teď jsem Gandalf Bílý...
A vracím se k vám... Když se vlna obrací...
Jedna etapa vaší cesty skončila, jiná začíná.
Válka přišla do Rohanu...
Musíme jet do Edorasu, co nejrychleji.
To je jeden z Komoňstva, jestli se nemýlím.
Stínovlas.
Je to pán všech koní...
A je mým dávným přítelem.
Můj domov... Žiji v lese... U kořenů hory...
Gandalf mi řekl, abych vás uchoval v bezpečí a v bezpečí vás také uchovám.
Stromy se stávají divokými a nebezpečnými...
Hněv dříme v jejich srdcích... Zranily by vás, kdyby mohly...
Už je nás příliš málo... Příliš málo na to, abychom si s nimi poradili...
Černá brána Mordoru...
Pane, ochraň nás...
Co by za to můj přítel dal, kdyby nás teď viděl...
Pán řekl, abych mu ukázal cestu do Mordoru,
-a proto to hodný Smeagol udělal... -Řekl jsem to...
Co to je?
Tamtudy nemůžeme projít.
Podívej... Brána...
Otvírají ji.
-Ne... -Vidím cestu dolů.
Same ne!
Pane!
-Nežádám tě, abys šel se mnou Same. -Já vím, pane Frodo.
-Pochybuji, že nás tam ochrání ty elfské pláště. -Teď!
Ne!
Ne, ne pane! Chytí vás, chytí vás!
Nenoste mu ho!
On chce miláška...
Stále ho hledá... A milášek se k němu chce vrátit...
Ale nesmíme ho nechat získat ho...
Ne! Je jiná cesta.
-Tajná, temná cesta. -Proč jsi o tom neřekl dřív?!
-Protože pán se neptal! -Má něco za lubem!
-Říkáš, že existuje jiná cesta do Mordoru? -Ano...
Je tam cesta... A schody...
A potom...
Tunel...
-Dovedl nás tak daleko, Same... -Pane Frodo, ne...
Dodržel slovo.
Ne.
-Veď nás, Sméagole! -Dobrý Sméagol vždycky pomáhá.
Edoras... A zlatý dvůr Meduseld...
Palác Théodena - krále Rohanu...
Jehož mysl je poražena...
Sarumanova moc nad králem je nyní velká...
Můj pane, tvůj syn... Nežije...
Můj pane... Strýčku...
Nepůjdeš za ním?
Neuděláš nic?
Dávejte si pozor, co říkáte... Nehledejte zde přivítání.
Musel zemřít někdy v noci... Jaká tragédie pro krále,
ztratit svého jediného syna a dědice.
Chápu... Jeho odchod tě musel ranit,
zvláště teď, když tě opustil tvůj bratr.
-Nech mě o samotě, hade! -Ale ty jsi sama...
Kdo ví, co jsi říkala temnotě...
Upírala svůj zrak do temnoty...
Když se celý tvůj život začíná hroutit...
Stěny okolo tebe se přibližují...
aby tě přeměnily na nějakou divokou bytost...
Tak krásná...
Tak chladná...
Jako pláč, stále čistý i přes mráz...
Tvá slova jsou jed.
Více radosti bys našel na hřbitově...
Nemohu vás před krále Théodena pustit takto ozbrojené, Gandalfe Šedý.
Z rozkazu Grímy červivce.
Tvá hůl...
Neodloučili byste přece starého muže od jeho hole...
Pane... Gandalf Šedý přichází...
On je zlem světa...
Pohostinnost tvého dvora upadla, Králi Théodene...
Není vítán...
Proč bych tě měl vítat Gandalfe?
Jen otázka, můj pane.
Pozdní je hodina, ve které se tento zaklínač objevuje.
Nazývám ho Láthspell, Zlá novina je naším hostem.
Zmlkni!
Drž svůj jedovatý jazyk za zuby.
Prošel jsem ohněm a smrtí, abych očistil svět od hloupých červů.
Hůl...
Říkal jsem vám, abyste vzali čarodějovi hůl!
Théodene...
Synu Thengela...
Příliš dlouho jsi pobýval ve stínech...
-Být tebou bych ležel klidně. -Poslouchej mě!
Uvolňuji tě od kouzla...
Zde nemáš žádnou moc, Gandalfe Šedý...
Vysaji z tebe Sarumana, tak jako jed z našich ran.
Počkej...
Jesli odejdu, Théoden zemře...
Nezabils mě...
Nezabiješ jeho.
Rohan je můj.
Odejdi!
Znám tvou tvář...
Éowyn...
-Gandalf? -Znovu se nadechni svobodného vzduchu, můj příteli...
Temné byly moje nedávné sny...
Tvé prsty by si vzpomněly na tvou původní sílu lépe, kdyby uchopily tvůj meč.
Já jsem ti jenom... vždy sloužil, můj pane!
Tvá temná kouzla, by ze mne udělala zvíře!
Neposílej mě pryč od svého boku!
Ne, můj pane! Ne, můj pane!
Nech ho jít. Již bylo prolito dost krve na jeho účet.
Jděte mi s cesty!
Pozdravte krále Théodena!
Kde je Théodred?
Kde je můj syn?
Simbelmynë...
Vždycky rostly na hrobkách mých předků...
A teď pokrývají hrob mého syna...
Tento zlý den měl být můj...
Mladí umírají a staří setrvávají...
Ale já bych měl žít...
Abych viděl poslední dny svého rodu...
Théodredovu smrt jsi nezavinil ty...
Žádný rodič by neměl pohřbívat své dítě...
Zaživa byl silný...
Jeho duše najde cestu do síní tvých otců.
Nebyli varováni...
Byli neozbrojení...
Teď se divocí lidé pohybují na západ, pálí, co najdou...
-Seno, bavlnu, dřevo... -Kde je máma?
To je pouze předzvěst teroru, který Saruman rozpoutá.
I ti nejsilnější se teď bojí Saurona.
Vyjeď a postav se mu čelem.
Odlákej ho od svých žen a dětí.
Musíte bojovat.
Máš dva tisíce dobrých mužů jedoucích na sever, zatímco mluvíme.
Éomer ti je věrný. Jeho muži se vrátí a budou bojovat za svého krále.
Teď už odsud musí být alespoň 300 honů.
Éomer nám nepomůže.
Vím, co ode mne chcete, ale já nepřivedu další smrt svým lidem.
Nebudu riskovat otevřenou válku.
Otevřená válka už tu je, ať chceš nebo ne.
Pokud vím,
Théoden a ne Aragorn je králem Rohanu.
Jaké je potom rozhodnutí krále?
Na rozkaz krále musí být město opuštěno!
Naše útočiště je v Helmově žlebu!
Nezatěžujte se cennostmi...
Vezměte si jen to, co budete potřebovat!
Helmův žleb... Utíkají do hor, když by měli stát a bojovat!
Kdo je bude bránit, když ne jejich král.
Dělá jen to, co si myslí že je nejlepší pro jeho lid.
-Helmův žleb je zachránil v minulosti. -Odtamtud není žádné cesty.
Théoden vstupuje do pasti. Myslí si, že je vede do bezpečí.
Ale bude z toho masakr.
Théoden má silnou vůli, ale bojím se o něj.
Bojím se o přežití Rohanu.
Před koncem tě bude potřebovat, Aragorne.
Rohanský lid tě bude potřebovat.
Obrana musí vydržet.
Vydrží.
Šedý poutník... Tak mne kdysi nazývali.
300 lidských životů chodím po této zemi, a teď nemám dost času.
Hodně štěstí. Mé hledání nevyjde na prázdno.
Očekávejte můj příchod... Za prvního světla pátého dne.
-Za úsvitu hleď na východ. -Jeď.
Umíš ovládat meč.
Ženy z této země se tomu učily již dávno.
Ty které neměly meče jimi stejně mohly být zabity.
Nebojím se smrti ani bolesti.
Čeho se tedy bojíš, má paní?
Klece...
Čekání za mřížemi, dokud nás nezastihne stáří.
A veškerá šance udatnosti neodejde za voláním touhy.
Jsi dcerou králů...
Panna-ochránkyně z Rohanu...
Nemyslím si, že smrt bude tvým osudem.
Théoden nezůstane v Edorasu...
Je bezbranný, on to ví...
Bude očekávat útok na město...
Utečou do Helmova žlebu... Velké pevnosti Rohanu...
Je to nebezpečná cesta, přes hory...
Budou pomalí, budou s sebou mít ženy a děti...
Vyšlete jezdce na vrrcích.
Hej Sméagole, nechoď příliš vpředu!
-Proč to děláš? -Co?
Nadáváš mu, mluvíš o něm jako o stvůře!
Protože...
Protože on takový je, pane Frodo...
Nezbylo v něm nic než lži a podvody.
-Chce Prsten, to je vše, na čem mu záleží. -Nemáš představu o tom co mu udělal.
Co mu stále dělá!
-Chci mu pomoci, Same... -Proč?
Protože musím věřit, že se může vrátit...
-Nemůžete ho zachránit, pane Frodo... -Co o tom ty můžeš vědět!
Nic!
Promiň Same... Nevím proč jsem to řekl.
Já vím...
To ten prsten...
Nemůžete z něj spustit oči...
Viděl jsem vás...
Nejíte, sotva spíte...
Začíná vás ovládat, pane Frodo,
-Musíte s tím bojovat! -Vím, co mám dělat, Same!
Prsten byl svěřen mě! Je to můj úkol!
Můj, můj vlastní!
Copak se neslyšíte? Nevíte, jak to zní?!
Chceme ho... Potřebujeme ho...
Musíme mít miláška...
Ukradli nám ho...
Mazaní malí hobiti...
Zlí, lstiví, špatní!
-Ne, ne.... pán ne... -Ano! Milášek, falešný!
Podvedou tě, zraní, oklamou...
-Pán je můj přítel. -Nemáš žádné přátele.
-Tebe nemá nikdo rád. -Neposlouchám tě, neposlouchám.
-Jsi lhář a zloděj... -Ne.
Vrah...
-Vyhráls. -Jdi pryč.
Nenávidím tě...
-Nenávidím tě... -Kde bys byl nebýt mě?
Glume, Glume, já jsem nás zachránil!
Byl jsem to já... Přežili jsme díky mně!
Už ne...
Co jsi říkal?
Teď už se o nás stará pán...
Už tě nepotřebujeme...
Cože?
-Hned odejdi a už nikdy se nevracej. -Ne!
Hned odejdi a už nikdy se nevracej!
Řekli jsme mu aby šel pryč...
A pryč on odešel! Pryč, pryč, pryč!
Sméagol je volný!
Podívej!
Vidí co Sméagol našel?!
Dobrý, dobrý králík! Jezte, jezte!
Dělá se mu z tebe špatně...
Když se takhle chováš.
Je jenom jeden způsob, jak sníst tyhle králíky.
Co to dělá?! Hloupý, tlustý hobit!
Ničíš to!
Co se dá ničit? Vždyť na něm je sotva trochu masa.
Potřebujeme pár dobrých brambor.
Co je brambor, milášek?
-Co je brambor? -BRAMBORY!
Uvařit, nakrájet, napíchnout na tyčku.
Krásné zlaté křupavé... S kouskem krásně usmažené ryby.
-Ani ty bys to nemohl odmítnout. -Ale ano, mohl.
Tak zkazit krásnou rybu.
Dej nám ji... Syrová a třesoucí se...
A nech si hnusné brambory.
Jsi beznadějný případ.
Pane Frodo?!
-Kdo to je? -Zlí lidé, služebníci Saurona...
Jdou do Mordoru. Temný pán k sobě shromažďuje všechny armády.
Už to nebude trvat dlouho. Brzy bude připravený.
-Připravený na co? -Aby rozpoutal válku.
-Poslední válku, která pokryje celý svět stínem. -Musíme jít.
-Pojď, Same. -Pane Frodo!
Podívejte!
To je olifant!
Nikdo doma tomu nebude věřit...
Sméagole?
Zůstali jsme tu příliš dlouho.
Pojď, Same!
Stůj!
Svažte jim ruce.
Není divné, že jste neviděla žádné trpaslice...
Vlastně jsou hlasem i vousy podobné trpaslíkům,
že byste si je mohla snadno splést s muži...
To ty vousy.
Z čehož povstala pověra, že nejsou žádné trpaslice...
A trpaslíci prostě vyskakují z děr v zemi.
Což je samozřejmě směšné...
Všechno je v pořádku, všechno je v pořádku, nikdo nepanikařte!
To bylo úmyslně, to bylo naschvál.
Světlo večernice nezhasne ani nezbledne...
Je to moje a mohu to dát komu chci...
Jako své srdce...
-Jdi spát... -Spím...
Tohle je sen...?
Potom je to dobrý sen...
Spi...
Kdysi jsi mi řekla...
že přijde tento den...
To není konec... To je začátek.
Musíš jít s Frodem.
To je tvá cesta.
Má cesta je přede mnou skryta.
Již je připravena před tvýma nohama.
Teď nesmíš váhat.
Arwen...
Jestli nevěříš ničemu jinému...
Věř tomuto...
Věř nám.
Kde je ta...
žena, která ti dala ten klenot?
Náš čas zde končí...
Čas Arwen končí...
Nech ji jít! Nech ji plout na západ.
Nech ji nést lásku k tobě do neumírajících zemí,
které jsou vždy zelené...
Potom zůstane jen vzpomínkou.
Nenechám zde svou dceru zemřít.
-Zůstává, protože má stále naději... -Zůstává kvůli tobě! Patří ke svému lidu.
Máš šanci na jiný život...
Daleko od války... žalu... zoufalství...
Proč to říkáš?
Já jsem smrtelný, ty jsi elfka...
Byl to jen sen, Arwen...
Nic víc...
To patří tobě.
Byl to dar...
Nech si to...
Pane?
Pluje do zemí neumírajících, se všemi, kteří zůstali z jejího rodu.
Co se děje?
-Hámo? -Nejsem si jistý.
Průzkumníci!
-Co se děje, co vidíte?! -Vrrci, jsme napadeni!
Útok vrrků!
-Všichni jezdci do čela kolony! -Dělej, pomož mi nahoru, já jsem jezdec!
Musíš vést lidi do Helmova žlebu. Pospěš si!
-Můžu bojovat! -Ne!
Musíš to udělat. Pro mě.
Za mnou!
-Dělej koni, dopředu. -Postavte se do kolony!
Zůstaňte spolu!
Do útoku!